Bitēm ir sava gudrība, saimniekiem – sava
![](https://lpr.gov.lv/wp-content/uploads/2005/dezuratteli/551.jpg)
Līdz divdesmit gadu vecumam Liāna dzīvojusi Rīgā, izmācījusies par grāmatvedi. Tur arī sastapusies ar nākamo vīru Juri, kam Dagdas pagasta “Bojāros” atrodas vecāku māja. “Kad braucām ciemos, nevarēju pierast pie klusuma, pie tā, ka tuvākajā apkārtnē cilvēkus var sastapt retāk nekā Rīgā. Tomēr, pašai nemanot, “Bojāri” kļuva par manām mājām. ja man reizi pa reizei jābrauc uz Rīgu, es to daru nelabprāt. Man tur vairs nepatīk,” stāsta saimniece.
Līdz 1993. gadam Liānas Igaunes ģimene ar vīra vecāku atbalstu izmēģinājusi dažādas lauksaimniecības nozares, tai skaitā aitkopību, pienkopību. Taču kad Liānai bija jāizvēlas starp brūkleņu audzēšanu un biškopību, darbs ar bitēm šķitis aizraujošāks. Toreiz pie mājas bija viens strops, no kura izaugusi drava ar septiņām bišu saimēm. Latviju 90. gados skārusi bišu slimība, un arī Liānas Igaunes dravā gandrīz visi stropi palikuši tukši.
“Dravu izdevās atjaunot pašiem, tomēr sapratu, ka jāmācās par biškopi. Pabeidzu biškopja Andreja Mieža divu gadu kursus. Tā nu es, grāmatvede, kļuvu par biškopi, lai gan pašai medus garšo mazāk kā Vinnijam Pūkam,” smejoties teic Liāna. Vienkārši kārtējā lauksaimniecības krīzes situācijā, kad kritās piena iepirkuma cenas, vajadzēja sameklēt stabilāku nodarbošanos. Tagad biškopība no vienkāršas ziņkārības pāraugusi dzīvesveidā. Liānas Igaunes ģimene nosprieda, ka vispirms ražos medu. Vēlāk parādījās arī citi bišu produkti – bišu maize, ziedputekšņi. Pirmo gadu tika pārdotas arī pašu izaudzētās bišu mātes. Liāna iesaka ik rītu apēst ēdamkaroti medus, uzdzerot ūdeni, lai diena sāktos ar vitamīnu devu.
Liāna ar ģimeni kopj divas bišu dravas ar 70 saimēm. Ik sezonu vairākus stropus viņi aizved 10 – 20 km tālu, lai dažādotu medu. Savukārt, eksperimentējot ar bišu šķirnēm, biškope ievērojusi, ka Latgales pļavās, arī mežu ielokos patīk ganīties “Krajenas Singer” (Austrijas), “Bakfast” (Somija), “Karpatki Mukačevo” (Alpu kalni) bitēm. Šovasar bites medu ievākušas galvenokārt no avenājiem un rapša laukiem, mazāk ievākts liepu medus.
Liāna atzīst: “Kad cilvēks kopā ar bitēm dzīvo dienu dienā, tad redz un saprot, cik tās ir gudras. Arī cilvēkam jābūt gudram, lai sadarbība būtu abpusēja un auglīga.” Tāpēc Liāna Igaune biškopja zināšanas turpina papildināt semināros, kurus rīko Latvijas un Krāslavas rajona biškopju biedrība. “Bojāros” notiek arī praktiskās un teorētiskās nodarbības, piedaloties Rīgas lektoriem.
No Liānas uzzināju, ka, uzturot biškopību, vienam cilvēkam jāaprūpē ne mazāk kā 100 bišu saimes, diviem cilvēkiem – ap 200. Liānas ģimene – vīrs, divi bērni un vīra vecāki – nospraudusi mērķi, ka pašu audzētām bišu mātēm ļaus attīstīt dravu līdz 200 stropiem. Vīrs Juris darbnīcā izgatavo stropus, medus rāmīšus.
Mazu dravu nav izdevīgi turēt tāpēc, ka ar katru gadu pieaug bišu produktu pircēju skaits gan Rīgā, gan turpat Dagdas pagastā, saka biškope. Dravnieki novērojuši, ka Latvijā medu gadatirgos pārdod arī lietuvieši, tomēr latvietis biežāk izvēlas pašmāju preci. Latgale joprojām tiek dēvēta par vienu no labākajām biškopības vietām Latvijā.
Lai izmestu medu, Liāna ar vīru medus rāmīšus ved uz Dagdu, kur gandrīz pašā centrā ģimenes mājā ierīkota medus istaba. Saimniecībā izmanto ES atbalsta maksājumus naturālās un pusnaturālās saimniecības pārstrukturizācijai – ir iegādāta medus sviežamā mašīna, top bišu māja.
Liānas Igaunes ģimene piepilda vēl vienu ieceri. “Bojārus” šķērso upīte. Draugi tur labprāt brauc ar laivu, un viņi Igauņu saimei ieteikuši attīstīt arī tūrismu. Tāpēc top neliela viesu māja ar pirtiņu. Liānai iepatikusies Talsu rajonā noskatītā ideja – mājas pagalmu rotā liela bite, un saimnieki tūristiem izstāsta visu, ko zina par bitēm. Tad ciemiņi, tērpušies biškopja drānās, izstaigā bišu taku. Arī Igauņu ģimenes dravā ir uzņemti ciemiņi, kam ļoti iepatikusies saskarsme ar bitēm. Vai arī Igauņi piedāvās bišu un medus tūrismu, rādīs laiks.