Zvierbuli, kur siej?
Rēzeknē 1983.-1984. godā beja treis sūfeja Abaja Borubajeva škoļnīki. Vīns nu jim izstuosteja taidu baiku*.
Kaidsta cīnejams svātais ar sovu svitu ībrauce gostūs pi nazkaida karaļa. Vaļdnīks pavaicuoja, voi svātais navar īdūt jam svieteibu, i nūlyka prīškā skalini ar zaltlītom. Svātais īdeve svieteibu, i pajēme duovonys. Školāni beja šokā.
– Nu, kū navaicojit? Dūmojit, ka tai navajadzē dareit? – nūklīdze svātais. – Atstuojit vīnu zalta gabaleni sev, a puorejūs aiznesit olkonajim i spitaleigajim, kurus vakar redzējem pi vuortim.
Matematiks Grigorejs Pereļmans šūvosor atsasaceja nu Fields Medal. Jis daruodēja dašam hipotetiskū Puankare teoremu (bejušeiba, niulineiba i atītme Kosmosā), a Fields Medal apbolvuojums matematikā – tys pats kas cytur Nobeļa. A pyrms tam atsasaceja nu ASV Matematikas instituta premejis – vīna miļjona dolaru. Are, jam nauda nav vajadzeiga, jam process i poša gors pyrmajā vītā.
Daži ir atsasaciejuši i nu Nobeļa premejis. Može i svieteigu dūmu vadeiti, a može tys ir vyssmolkuokais piars – reklama i slava taida, kura sovaiduok moksuotu desmit reiz vairuok.
A ka tev pa eistam nauda navā vajadzeiga, to pajem itū naudu i atdūd tīm, kurim jei ir vairuok vajadzeiga! Vyslobuok nivīnam nikuo nasokūt. A ka beistīs nu burlakom, atdūd publiski, lai vysi zyn, ka tev ituos leluos naudys vairs navā.
Tīm, kuri guļ slimineicuos, siež cītumūs, dzeivoj internatūs i pansionatūs.
Maņ vairuok interesej tys, kai cylvāki naudu iztierej, navys nūpeļnej. Zynu vīnu, kurš vasalu nedeli gūdeigi struodoj nu reita da vokoram, a sasdīņ pa dīnu vysu nūlaiž kaitu automatūs. Zynu vīnu dzejnīku, kurš prostituceju, narkotiku tierguošonu, olguotu slapkovuošonu sauc par profesejom.
Inteligence cieški vin sovu apzeimiejumu skaita i par sovu induļgeņci. Tai, kaiba storp inteligencis puorstuovim nabyutu progoreigu zagļu i omotu (i vysa kuo cyta) dabuotuoju caur pasazeišonūs. A ka policeja kaidu nūgiun, tāloj nu sevis pamošdurkavatuokus.
Tik pat daudz ir i gūdeigu, goreigi pošpīteikamu inteligencis puorstuovu. I na maņ par tū sprīst. Es tok vāruotuojs. A padūmuot gon vajag, – kai sauleitē sakorsušam styklam, kurš ānu namat.
I vēļ vīna baika.
Īt Salimons, verās – miļzeigs kūks teiruma molā. Naredzāti garš, naredzāti rasns!!! Patiemej, īrauga – stymbyns leikumains i grubulim, lopys smeļtainys, zori tīvi kai moti, saknis ni vāzai, ni cyukys zūbim der.
I saprota.
Valentins Lukaševičs, “Latvijas Avīze”, 2006.goda okcabrs
* Latgalīšu vuords baika ir aizgivums nu divom volūdom – poļaku volūdā baika nūzeimej puorsoka, a krīvu volūdā – izdūmuots stuosts par nabejušū. Latgalīšu baika – nazkas pa vydu storp īprīšk mynātajom nūzeimem.