saprge ZEME VECE
kod nabejs zamūs iudiņu krostūs
aizleiguos laika laivys i aizness
i otkon zeme grīzsīs ar iudini kūpā
i otkon es dūmuošu otkon par tevi
par laivom, kas aiznas i aiznas
i otkon zeme laissīs i atsalaiss
iudiņa steigys viļksīs jai puori
i otkon zeme byus iudiņa izgrauzta
zeme byus krunkaina vece
i otkon laiks aizzuodžēs laipys
kas aizvad iz viņu krostu i aiznas
i otkon vysi, kas napaspēs aizīt
puorīt jom sausā i puorīt aiz laika
sasasēss laika laivuos i maus
i otkon aizleiguos laika laivys i aizness
iz viņa iudiņa krostim i aizness
i otkon zeme ar iudini kūpā
sasajauks dubļu jauktivī malnā
i otkon zeme byus krunkaina vece
jei sēdēs iudiņa krostā i kauks
i otkon juos grumbainūs byudus
apjims laika i nalaika skusts
i juos moti siermi i gryuti
nu iudiņa izmierkuši i steivi
i otkon juos moti kai iudiņa zuolis
leiguosīs, laissīs i skars leigonuos laika laivys
i otkon juos leiguos iz viņu krostu
pa iudinim gryutim i malnim i aizness
i otkon jūs purni atsadūrs krostā
glumā i leigonā, izmierkušā i slapņā
i otkon jūs purni puoršliuks jam puori
i otkon i otkon pa iudinim malnim
a zeme kai vece grumbainim byudim
nūrauss osorys kaulainim pierstim
i sēdēs zamūs i leigonūs iudiņu krostūs
i otkon jei sauks, i jei cerēs i byus
i ļauds nu aizviņu krostu laissīs i maus
i laissīs nu krostu malnā i dyuņainā upē
pa laika izgrauztom osoru stygom
a zeme kai vece gaidēs aiz laika
kod laika laivys atleiguos gryutys i atness
kū laiku laikim ir nasušys prūm