Nūper mani muomuleņa
„Nūper mani muomuleņa
Ar veitūla žogorim,
Lai es augu tik lūkona –
Kai veitūla žagareņš…”
Senuo dzīsme īnuok pruotā,
Aizvad mani atpakaļ
Bārnu dīnu zemis sātā –
Tī reiz beja maureņš zaļš…
Klausūs – apleik nav ni skaņas,
Tikai lejas veitūlā,
Vōlyudzeite apsveic mani –
Leitu saucūt pogolmā.
Dzīsme vuica lūkonumu?
Atlāc myza veitūlam…
Lūceitīs – par īrodumu?
Nikod napīkrisšu tam.
Muomuleņa pavuiceja
Pi veitūla reiksti lauzt.
Nūlauzdama paruodeja –
Daudzim šudiņ nasaprast….
Veitūls vuica palikt seikstam,
Nasalīktīs stypruokam.
Lobuok lyuzt i byut par reiksti,
Lūkonojom mugorom.