Šovs i šovs… (V.Lukaševičs)
Daiļliteraturys viesturēs var izlaseit, ka Džeimss Džoiss „Ulisu” saraksteja sirdeidamīs iz sovu bejušū draugu Oliveru Hogarteju. I taidu pīmāru ir daudz.
Minusu puormeit par pļusu, suokt ar žuļti, a beigt ar buču, – soka Radžnešs. I na tikai jis.
Bernards Šovs, kurš ļūbēja par vysu pasaglumēt, saceja – „klasiks irā taids rakstnīks, kuru vysi pazeist, no nivīns nalosa”. Kaida jāga nu dzejnīka, kuru nasaprūt, kuram natic. Patīseiba par patīseibu palīk tod, kod ir kaids, kas tai tic. Taipoš i mali palīk par patīseibu.
A vyssmolkuokī mali ir taidi, kod autors 90% pajam nu vysim zynomys faktologejis, a 10% dalej nu sovys fantazejis spaņa. Paraugi nūškir krana iudini nu olūta iudiņs!
I ruodīs, ka romans par Hareju Poteru i romans par Fraņci Kempu ir cytys operys.
Mes poši grybom, kab myusus apmuona. Par tū i skaitom dzejūļus i romanus, prīcojamīs par reklamom, veramīs šovus… Kai saceja Dublinā dzymušais, Londonā ar slavi baruotais – „muoksla ir mali, no cīš smuki mali”.
Biografiskuo i autobiografiskuo proza niu ir topā. No juoīguodoj Ježi Kosinska liktiņs, latgaliski – nūlicīņs.
Emigrēja nu Eiropys iz ASV, saraksteja romanu „es” formā – kai bārns cīš i puordzeivoj fašizmu. Vysi padūmuoja, ka autors aprakstēja pats sevi, a autors – nasoka ni nui, ni nā. I atīt leli omoti, apbreins i slava, dolaru čemodani. A piec vairuokim godim atsaroda ciļvieceni, kuri puorbaudēja – izaruoda, dzeivuoja kara godūs kai eikss taukūs. I nivīnu vairs nainteresēja, ka tys ir „tikai romans”. I ni naudys vairs Ježijam, i ni rūku kaids gryb paspīst. Puorgrīze sev venys. Nuovi apstreideit – tū navarēja.
Topā ir pīpraseitais.
Autoram, kurš roksta masu daiļliteraturu, ir lyluoka nūzeime (ari atbiļdeiba) nakai eksperimentalu tekstu radeituojam. Partū ka tevi izlaseis, latgaliski – izskaiteis, izbūrtuos, na 300, a 30 000 cylvāku. A vysys daiļliteraturys viesturis teik sakuortuotys ar atsprieklenejūšu datumu.
Žans Bodrijars sovā gruomotā „Klusejūšuo vairuokuma susātivī” apgolvoj, ka termins „masys” ir tik plošs, ka absoluti nikuo nanūzeimej – tukša abstrakceja. Ka „masys” patīseibā nikuo nagryb, tuom nav ni ščīru mierķu, ni vīnuotu interešu, ka itū terminu ir radejuši politiki i tierguotuoji – kab varātu lobuok puordūt sovu produktu.
„Nav muns pīnuokums nūsaspļaut iz sovom vierteibom tikai par tū, ka cyti spļaun iz sovejom”.
Tū – es.
Valentins Lukaševičs, “Latvijas Avīze”, 2006.goda seņtabrs